Ripped with SubRip 1.00b subtitles by beep
Uznávám dokonalost... a to není chvástání!
Nestydím se. Poznal jsem lásku.
Poznal jsme odmítnutí.
Nestydím se vyjevit svoje city.
Například víra, nebo přátelství. To jsou důležité věci v životě.
To jsou věsi na kterých záleží, které vám v životě mohou pomoci.
A když nemůžete věřit svým přátelům, co pak? Co dál?
Mohlo by to být jakékoliv město.
Všechna jsou stejná.
Nazdar. Přišel jsem kvůli pokoji.
- Takže, jak se jmenuje? - Netuším. Campbell nebo nějak tak.
- Cameron. - Cameron? vážně?
Je to tak.
Co?
- Cítíš se pohodlně? - Ano děkuji.
- Viděl jsi byt? - Ano.
- A líbí se ti? - Ano, je úžasný.
Všem se nám líbí. Pokoj je moc pěkný, že ano?
Prostorný, světlý, všechny ty nesmysly, všechny serepetičky.
Ano, jo.
A teď mi prosím řekni, protože bych to fakt rád věděl, jak tě kurva mohlo napadnout...
..že bychom chtěli sdílet tenhle byt s někým jako jsi ty?
Můj první dojem je že nemáš žádné předpoklady které vyžadujeme od někoho kdo by s náma bydlel.
Mluvím o věcech jako jsou vzhled, charisma, styl a šarm.
Nemyslím si že vyžadujeme tolik, nebo že to jsou neúměrné požadavky.
Vezmi si tady Davida. Chtěl by být účetní, aspoň kvůli tomu tvrdě dře.
Problém je, nemyslím si že ty by jsi to aspoň zkusil.
Hej, Camerone, Výš co tím myslím. Měj se.
- Jen pár otázek. - A co tvoje koníčky?
- Proč by jsi chtěl pokoj tady? - Kouříš?
Když obětuješ kozu a vytrhneš její srdce, propadněš peklu?
Je to přímá otázka. Jsi rozvedený nebo nejsi.
- Nebo jsi si jen poslal pro pizzu? - Předveď něco zajímavého, můžeš?
Jak se rozhoduješ jaký odstín černé si oblékneš?
OK, teď ti pustím jen na pár sekund tenhle pásek.
Poznej písničku, zpěváka,...
..a jmenuj tři následující singly, které nahrál s jinou kapelou.
Tak mi to řekni přímo. Ta aféra kterou jsi "neměl",...
..se odehrála s mužem nebo s ženou?
Podívejme se velmi krátce na financování korporací...
Ne, to není důležité. Účelové odkupy akcií považuješ za dobrou nebo špatnou věc?
Kdy ti naposledy někdo řekl přesně tato slova:
"Jsi slunce mého života"?
A jak by jsi reagoval, poté, co bych ti řekl že jsem Antikrist?
Líbí se ti můj obrázek?
Porážka. Porážka. Porážka.
Sporovní, osobní, finanční, profesionální, sexuální a vůbec.
Další.
- Opravdu to umíš...? - Alexi. Prostě podávej.
V každém případě, ani jsem nezkoušel vyhrát. Tím samozřejmě nechci snižovat tvoje vítězství, Julie.
- Ani jsem nezkoušel vyhrát. - Vítězství je to samé jako porážka.
To ve mě vyvolává destruktivní choutky.
To jsi se naučil ve své psychoterapeutické skupině?
- Diskuzní skupině. - Myslím že by jsi tam měl přestat chodit.
Mám příliš mnoto těch pocitů. Zrovna ty by jsi o tom měla něco vědět.
Dobrá, vy oba jste tak citliví.
Všechno co dělám je, že odmítám tanto druh odporných, sprostých sexuálních styků.
- Já bych na ně byl pyšnej. - Možná by jsi tam měl chodit ty.
- Jednou tam potkáš někoho úžasného. - Pro život?
- V diskusní skupině? To nemyslím. - Do bytu.
Ne to by byl někdo jako je on, a jeden takovej je až, až, děkuju pěkně.
Co ta holka? Ta tvoje kamarádka, Jednou se stavila. Líbila se mi.
Mezi náma něco bylo. Ta by se mohla nastěhovat. Mezi náma byla chemie.
- Ale ona tě nesnáší... - Má problémy.
..víc než kdokoliv jiný koho jsem kdy potkala ve svém životě.
Jak říkáte, víš, měla by chtít nějakou změnu, nebo ne?
Ty musíš být Hugo. - A ty musíš být Julie.
Chceš jít dál? - Bude mi potěšením.
Co děláš? - Byl jsem nějaký čas pryč.
Cestoval jsem. A teď píšu román.
Oh.
A o čem bude? - Zatím je o knězi který umírá.
Jasně.
A možná máš pravdu. Možná bych to měl změnit. Máš pravdu.
Tím myslím, kdo by chtěl číst další příběh o umírajícím knězi?
Ve skutečnosti to bude o jiném chlápkovi, který není kněz a žije.
Neumře. Co ty na to? To už je lepší.
- Psaní se zdá jednoduché. - Jde to samo. Žádný problém.
Myslíš že pro mne něco uděláš?
- Ten telefon? - Jo... kdyby to bylo pro mne, tak tu nejsem.
V pořádku. Nejsi tady.
OK.
Prosím?
Ano, to je, ano. Kdo volá, prosím?
Bohužel pravě teď tu ne... není doma.
Ne, nemám nejmenší tušení.
Chcete nechat nějaký vzkaz?
OK. Nashle.
To byl, um... kluk co se jmenoval Brian.
- Zněl rozčíleně? - Jo trochu jo.
- A to je dobře nebo špatně? - Je to zlepšení.
- Mám to zvednout?
Nechej to být. On nejspíš ví že jsem doma. Mám noční tenhle týden.
- Ty děláš noční? - Jsem doktor.
Aha.
- A on je pacient? - Ne ale léčit by potřeboval.
- Kvůli čemu? - Celková slabost.
- Lidské problémy. - Oh. Však to znáš.
- Jo, píšu o tom. - A to není to samé?
Není. Jsem jako všichni spisovatelé - hledám sám sebe.
A o čem jste se tu celej den bavili?
Vypadá jako slušnej člověk, Alexi.
Neříkám, že nevypadal jako slušný člověk.
Jenom říkám, že je trochu divnej, to hledání sebe nebo co.
Mě nepřišel divný, Alexi.
Vypadal... však víš,...
- ..zajímavě. - Zajímavě?
- Zajímavě.
Haló? Ne, není tady.
Nevím. Nemám tušení.
- Kdo je to? - Nevím. Zněl jako švéd.
- Ty znáš nějakýho švéda? - Ne.
Možná to bylo emocema.
- Co si myslíš? - O čem?
- O tom Hugovi. - Nemám čas.
- Jen se ptám co si myslíš. - Je mi to jedno, pokud to nebude nějakej šílenec.
David. Je to písmo tvojí matky Neotevřel jsem to.
Nesnáším čtení o zácpě tvýho táty.
- Tak jak to vidí? - Co?
Jo, jo. Tak ti řeknu, že každý dopis kterej ti tenhle kluk napíše je stejnej.
Všechny začínají skutečnou láskou a pak klesnou do otevřené pornografie.
"Sním tvoje myšlenky, a doteky tvojí bílé kůže ve mě vyvolávají touhu,...
..zatímco já, vzrušený a hořící..." Vzrušený a hořící?
A to se ještě podepíše svým pravým jménem.
Já bych podepsal někoho jiného. Já bych podepsal jeho. Kdybych to napsal, což je to co jsem neudělal.
Zajímavý. Tak to říkala ona.
Zajímavý. Vidíš, to je proč jsi tady.
Obvykle nevečeříme s lidmi, pokud už je neznáme.
- Jasně. - Lidé mohou být krutí.
No, um...
..jo, my si myslíme že je to fajn.
Tedy, můžu mít ten pokoj?
- Ano, ten pokoj může být tvůj. - Obvykle nebývám opilý.
- Alespoň ne tak opilý. - Až na vyjímky.
Chtěl by ti říct že by mohl být někdo.
Namísto toho, je to co je muž kterého známe a milujeme.
..jsem unavený, prázdná skořápka... Víš co je láska?
- Myslím že lžeš. - máš pravdu.
- Vážně? Oni mne doopravdy neznají. - Ne, Alexi. My tě ve skutečnosti nemáme rádi.
Mohu ti nabídnout tohle místo?
Oh, jo.
- Můžu se na něco zeptat? - Rozhodně.
Už jsi někdy zabil člověka?
Ne.
To bohatě stačí.
Tedy ty vypadají opravdově.
Rangers měli pár dramatických okamžiků v téhle sezóně.
Ale měli by lépe využít všech svých možností.
- Viděl jsi Huga? - Ne.
Máš tušení na kterém je kanálu?
..Nejvyšší soud v Edinburgu.
Oh, kurva.
Ne, není tu.
- Viděl jsi ho? - Nemám čas.
- Ano nebo ne? Davide, ano, nebo...? - Ne!
- Ani David ho neviděl. - Tak já zaklepu.
- Možná se mu nelíbíme. - Davidovi?
- Ne, Hugovi. - Jeho auto tam pořád stojí.
- On má auto? - Jo. Co je na tom špatného?
- Jaké auto? - Nevím, Alexi. Jsem holka.
Zeptám se tě ještě jednou. Jaké auto?
To modré, OK? A pořád tam stojí.
Hugo, promiň, ale mohl by jsi otevřít?
To jsme my, tvoji spolubydlící a kamarádi, tvoji noví kamarádi.
- On tam není. Vůbec není vidět. - Možná je v šatně.
Samozřejmě že v žádný zatracený šatně neni.
- To bude nějakej vtip Alexi. - Nejspíš odešel.
- Asi už ho nikdy neuvidíme. - Alexi, a proč je tedy klíč z druhé strany.
- Tedy? - Otevři je.
Ty chceš abych je vykop? Teď?
- Asi jo. - Tak jo.
Chceš jít dovnitř?
OK, tak teď zabereme.
- Vidím opravdu to co se mi to zdá že vidím? - Ano.
- Proč to proboha udělal. - Udělal co?
Spáchal sebevraždu. Předpokládám že to je to co se stalo.
Co si myslíš ty?
- Alexi! - Co? Co je špatně?
- Co to děláš? - Koukám.
- Nedělej to. - Nemám se koukat?
- Ne. - A proč ne?
Co je za problém? Tebe nezajímá proč umřel?
Ne. Ten chlápek je mrtvej. Co potřebuješ vědět víc?
Nestává se každý den že se taková věc děje u mě doma.
To neni žádná událost, Alexi, to je mrtvola.
Já jsem ještě nikdy mrtvolu neviděl.
Viděl jsem svoji babičku, samozřejmě, ale myslím si že to se nepočítá.
Byla dlouho živá.
Můžu ti něco ukázat?
Pohotovost. Jaké oddělení?
Pohotovost. Jaké... ?
- Ne. - Jen si to promysli.
- Ne. - Ale no tak, Davide.
- Ne. - Julie?
- Ne, Alexi. To je... - To je co?
- To nejde. - A to je všechno?
- Myslíš nemorální. - Jo to myslím.
- Jen vás prosím aby jste si to promysleli. - To je šílenej nápad, Alexi. To je šílený.
Ale neříkej mi že tě to neláká. Neříkej mi že tě to nezajímá.
- Moc dobře to vím. - Myslíš?
Tak pokračuj. Telefonuj.
Zavolej na policii.
Pokračuj. Nikdo ti nebude stát v cestě.
Tak zavolej. Řekni jim to.
Řekni jim že tu je kufr plný peněz a že ty je nechceš.
Bylo tam nějaké zvíře v tom domě? Jo, zvíře.
Víš, něco jako pes nebo andulka nebo křeček nebo něco takovýho?
To co tam potřebuju je "Křeček zachránil dítě z domu hrůzy".
Jasně. Tak to je mi líto. Vidíš, žádný zvíře - jen lidi.
Nazdárek. Co se stalo s tím chlápkem? Jakým chlápkem?
Tím chlápkem. S tím co umřel.
- Umřel? - Minulý týden.
- Tady? - Ano, tady. Kde jinde?
Jo ten?. Jo tak ten umřel.
Tak jsem to myslela.
Haló? Měli by jste pokoj na jednu noc?
- On je pořád tady? - Jo, nemohl nastartovat auto.
A kdy chceš ksakru dát vědět policii?
Zavolej jim když chceš, Davide.
- Co je s tebou? - Zvykla jsem si na to že je tu s námi.
A to je to co tu děláme, Davide?
- Promiň? - Tady.
- Právě tady? - V této firmě.
- Ano je to velké spektrum... - Účetnictví, Davide.
Autorizovaný účetní je často terčem vtipů. Jsi si toho vědom?
- Ale nejsou to opravdové vtipy. - Tam venku je celý veliký svět,...
..a ten musí být vyúčtován, je to tak?
- Tedy, já... - Posmívají se ti, že ano?
- Nejsem si jistý. - Je to nepříjemné.
Ano to je, ale my jsme metodičtí, ano, ale my jsme pracovití, ano, my jsme vážní.
A kde je ten zločin? A proč je nezastřelit ze střechy?
Možná jsme občas trochu nudní, ale, díky bohu, děláme svou práci dobře.
- Ano, pane. - A to je to proč si myslím že sem patříš.
- Jsem nudný? - Děláš dobře svou práci.
- Aha. Já myslel že míníte... - A to je důvod proč vám svěřuji tohoto klienta.
Dobré ráno. Mohu vám pomoci?
Hned to zkontroluji.
Jdem do toho.
Promluvme si o likvidaci. To tělo musí být neidentifikovatelné.
Spálit, utopit v moři a nebo pohřbít je málo,...
Poznají ho buď podle otisků prstů nebo spíše pomocí zubařských záznamů, dobře to znám.
Co navrhuji to je zakopat ho daleko v lese.
Napřed mu odstraníme ruce a chodidla, a ty spálíme na prach.
A zuby, ty prostě odstraníme. Je to jednoduché jako nic.
Davide.
Vždycky jsem si myslel že je to na to. Teď...
Oh.
To je to co potřebujeme.
A, um...
..tohle.
- Co ještě? - Nevím.
Rýč. potřebujeme rýč.
Chci aby jste se soustředili. Potřebujeme rýč abychom vykopali jámu.
- Kdo to proboha udělá? - Vykope jámu?
- To ne. - Kdo proboha udělá tamto?
- Dobře víš o čem mluvím. - Vím? O co ti pořád jde?
- Ty víš o co. Kdo to udělá? - My všichni, Davide.
My všichni to uděláme. Ty, já a Julie uděláme každý svůj díl. Je to tak spravedlivé?
- Já to nemůžu udělat. - To jsem neslyšel.
- Já nejsem schopen to udělat. - Chceš se z toho vyvlíknout?
Ty nechceš ty peníze? Hugo odešel! Smrdí!
- Byt smrdí! Nemůžeme čekat! - Já nemůžu být ten kdo ho rozřeže.
- A kdo myslíš že to udělá? - Já myslím že my všichni.
- Já myslím že to nezvládnu. - Ale, Julie, ty jsi doktor.
- Zabíjíš lidi každý den. - To je rozdíl. Stejně to nechci dělat.
Tak mi řekni kdo.
Na něco bych se chtěl zeptat.
Já nevím! přísahám bohu, já nevím!
Rodina? Kamarádi?
Zdrogovanej, tulák, sebevrah do hajzlu, takový nemaj rodinu.
- Jen jsem si myslel, že by jsme o to měli mluvit. - Vezmi ho za nohy.
Kde je Hugo?
Zvedni ho. .
Zaber. .
Přísahám bohu, já nevím! Já nevím!
Stupidní zkurvenej bastard.
Tak o to budeme losovat?
Kdo vytahne nejkratší slámku tak to udělá všechno. To je jediný způsob jak to udělat.
- OK. S tím souhlasím. - Davide?
- Já nevím. - Pokud si vytáhnu nejkratší slámku, tak to udělám.
Ale nebudu to dělat jenom proto že vám se nechce.
Tak jo. V pořádku, jdeme na to.
Bereš to nebo ne?
Já to nemůžu udělat.
- Hotovo. - V pořádku, ale to ještě není všechno.
- Mně se to nezdá dost hluboké? - Žádné starosti.
- Je to nezbytné? - Ano. Dělej. Všechno nebo nic.
- Jsi v pořádku? - Jo, jsem. Je mi dobře, díky. Jsem v pořádku.
- Chceš si o tom promluvit? - Ne.
Tito tři lidé měli možnost...
..prohrát milión.
Ano, všechno je v pořádku. Ahoj a vítejte na palubě milionářské jachty.
Vypadá jako "Marie Celeste" ale bez atmosféry večírku.
Jak víte, důležité není vyhrát hru, ale...
Prohrát.
Nedávejte správné odpovědi, ale...
- Ty špatné. - Nedělejte věci dobře, ale dělejte je...
Co nejhůř.
A navíc zkuste vyrobit naprostý... zmatek.
Buď opatrný.
Alexi!
Nevím proč bychom je nemohli nacpat pod podlahu.
- Přestaň otravovat, Alexi. - Mohli bychom je schovat v lednici.
Dámy a pánové, chtěl bych vás na okamžik požádat o pozornost?
Chtěl bych vám všem poděkovat že jste dnes večer přišli,...
..pomoci nám získat prostředky pro dětské oddělení naší nemocnice.
Nikdo mi něřekl že tu jsme kvůli dětem. Nesnáším děti.
Nikdy bych nedal peníze těm malejm zasrancum. Já chci svoje peníze zpátky!
Ale předtím než začne tanec...
- Promiňte! - ..chtěl bych ještě poděkovat...
..těm lidem, kteří tvrdě pracovali na tom aby se tato událost mohla uskutečnit.
- Znáš ty lidi? - Jsou to moji kamarádi.
Aha, takža až s tebou budou chtít mluvit, máme jim říct že tu nejsi?
Tedy dámy, pánové a ti z vás kteří nejsou ani jedno...
- Kde ho proboha vykopali? - Vypadá jak z "Ein Kessel Buntes".
- Půjdeme si zatancovat? - Dobrá, ale je to fyzický kontakt, nebo ne?
OK.
Tak mluv.
Povídej.
- OK. - Ne! Nedělej to! Prosím nedělej to!
Ne! Ne!
Prosím!
- Mohli bychom spolu o něčem mluvit? - Teď ne. Mám nápad.
- Je to důležité. Musíme se rozhodnout... - Můžeš přestat jančit?
Na lásku a štěstí navěky.
Navždy a navěky.
- Co je špatně? - Chci si promluvit teď.
Až to vypiješ na lásku a štěstí.
- Teď. - Potom.
Davide, slibuji. Udělej to kvůli nám.
To není kvůli mě. To je pro lásku a štěstí navždy.
Hele koukněte se támhle. To je Cameron.
- Kdo? - Přece Cameron.
- Ne. - Co tady dělá?
- To není on. - Je to on. Camerone!
Camerone, pojď sem. Dělej.
Co?
Nic. Mysleli jsme, že jsi někdo jiný.
Hodně štěstí!
- Proč se pořád motá kolem nás? - To co jsem chtěl říct bylo...
Aha!
- Božská Julie. Dlouho jsem tě neviděl. - Briane.
- Měla by jsi chuť na tanec? - Počkat. Kdo si myslíš že jsi?
- Co? - Kdo si myslíš že jsi?
- Vyrušil jsi nás. - Jsem Brian McKinley. A kdo jsi ty?
Dobrá, Briane McKinley, pokud si přeješ hovořit s mojí přítelkyní, napřed se musíš zeptat mě.
Pokud si chceš zatancovat, musíš pošádat tři týdny dopředu,...
..nebo skončíš v zasranym pytli na odpad!
A ty jsi nepožádal, tak nebudeš tancovat.
Myslíš že by jsi příště mohl být ještě o něco drsnější?
- Promiň. - Ne, ne. Já myslím že to pochopil.
Poněkud stresující.
Ale byl´s dobrej. On byl opravdu dobrej. Zasranej pytel na odpad, to se mi líbilo.
Opravdu jsi ukázal svou mužnost v celé její kráse.
- Myslíš? - Rozhodně sis tu zajistil obdiv.
Byl jsi velkolepej.
Jojo.
Zasranej pytel na odpad.
Camerone! To je ale překvapení!
Haló?
- Kdo to byl? - Nevím.
- Nikdo nic neříká. - Nebo překrucuje ticho na touhu.
Přivolávám ten pocit zpátky z doby kdy jsem ty věci prožíval.
- Jsi v pořádku? - Ne.
A co kdybychom utratili nějaké peníze.
Nazdar. byl to boj, ale nyní jsou naše bezstarostné dny pryč.
Světlo na konci tunelu se rozzářilo do podoby zlatého východu slunce.
A teď nakonec, už nic nebude takové jaké to bylo dřív.
Toto je reportáž Alexe Lawa ve videodeníku jeho života.
A teď můžu říct, jsem tak šťasten, že bych umřel.
Myslím že bychom toho měli nechat, co vy na to?
- Můžeš se uvolnit? - Znervózňujěš nás.
- Kolik jste za to zaplatili? - Nevím.
- Nepamatuju se. - Řekni mi, kolik jste za to zaplatili.
- Nepamatuju se. - Kolik jsi zaplatil za tohle?
- Nemám tušení. Nevím. - Kolik jsi za to zaplatil?!
- 500 liber. - 500 liber?
Vy jste zaplatili 500 liber za tohle?
- Tolik to stálo. - Ne. Vy si neuvědomujete co by nás to mohlo stát.
Zaplatili jste 500 liber, ale neuvědomujete si co nás to skutečně stálo.
Prostě jste si užívali. A už si nepamatujete cenu.
Promiň. Co se stalo?
Už ti to stačilo?
Oi.
- Co? - Jestli ti to stačilo?
- Jo, je to v pořádku. - Je toho ještě hodně.
V pořádku.
- Co se děje? - Nic.
- Nejíš. - Nejím co?
- Nejíš tak jak by jsi měl. - Až mi dáš talíř, budu jíst.
Teď polykej.
Měl by jsi utratit nějaké peníze místo aby sis dělal starosti.
- Cítil by ses daleko líp. - Jakmile je utratíš, přestanou tě trápit.
- Nosíš to břímě sám dobrovolně na zádech. - Podívej, my jsme v pořádku.
- Chtěl bych je schovat. - Schovat? Ty je chceš odnést do banky?
Přece je nechceš odnést do banky? Chceš je někde zakopat?
- Nevidím důvod. Je to pitomost. - Jasně že je to pitomost. Vzali jsme ty peníze.
Byla to čistě materiální otázka.
Jaký by to mělo smysl, kdyby byly někde zakopaný nebo v nějaký praštěný bance nebo jinym místě?
Pokud je nemůžeš mít - tak je utrať - od toho přece jsou?
Všechno je to na nic. Nešel jsme do toho pro nic, a proto bych z toho chtěl něco mít.
Jó, ale ty jsi mu neodřezával nohy.
Jiný pocity.
Davide, co tam nahoře děláš?
Nechceš slízt dolů? Tam nahoře to není bezpečné.
Slyšíš mě?
Bezpečnost a šílenství nejsou dvě stejné věci.
Do prdele.
Nemám starosti. Ale dospělej chlap by neměl bydlet na půdě. Není to tam bezpečné.
Pokud o něj máš starosti, použij svůj vliv na to ať sleze dolů.
- A peníze? - Můžeme je někam schovat.
Kde by se k nim nedostal?
To jsi řekla ty, ne já.
Zapomeň na to. On sleze.
Sakra, Julie, podívej...
Dobrý den, pane Lumsdende. Tady David Stevens.
Promiňte pane. Bohužel dneska nemůžu přijít do kanceláře.
Jde o mojí maminku pane. Je vážně nemocná a já si myslím že bych teď měl být s ní.
Nevím. Lékaři si nejsou jistí. Může se stát cokoliv.
Ano pane. Budu stále na telefonu.
- Dobrej den? - Cože?
- Dobrej den? - O čem to mluvíš?
- Prostě se ptám jakej jsi měla den. - Proč?
No prostě se snažím konverzovat.
- Probůh, raději bych byla kdybys mlčel.
- Čekáš někoho? - Ne.
- Nepujděš otevřít? - Taky nikoho nečekám.
Je to na půdě! Na půdě!
19 září, z Londýna do Rio de Janeiro.
Jsou tu British Airways. cena je 765 liber. To je 7-6-5.
- To zní dobře. - Air Portugal, na druhou stranu,...
..přes Lisbon, stejný den. Přijdou na 565. 5-6-5. Je důležité občerstvení?
- Cože? - Air France, Glasgow přímo.
Ale koukám že je tu nakonec problém - cena 912 liber. Tedy 9-1-2.
- Ten první je fajn. Heathrow a přímo. - To záleží na vás.
Air Patagonia, nová společnost. Přes... přes celou řadu různých míst, opravdu.
A je bez občerstvení. Cena je 411 liber. 4-1-1. To je sice dobrá cena, ale doplňujete palivo v Bogotě...
Ten první je fajn.
Je to na vás. 7-6-5. Jak budete platit?
Ach, bože! Ach, Ježíši kriste!
Oh, můj bože!
Kriste pane!
Ne, ne. Dobrotivý bože. Ne! Pro Krista!
Ne, a hotovo. Odmítám o tom víc diskutovat.
- Je jen jediný způsob. - Ne odmítám.
- Jsi jen vystrašený. - Nejsem vystrašený. Jsem vyděšený.
Viděla jsi co se stalo těm dvěma chlápkům?
Nahoru šli živí a dolů se vrátili jako mrtvoly.
Všimla sis toho? Myslím toho, rozdílu. Živí, mrtví - mrtví, živí.
Nebylo těžké si toho všimnout.
Zabil je oba.
- Rozřezal je. - Klídek, zase budeš v pořádku.
- Proč myslíš? - Protože jsi chytřejší než on.
Jo, jasně, to jsem si celou dobu myslel.
Dobrý večer. Jsem detektiv inspektor McCall. Tohle je detektiv Mitchell.
Doufám že vám nebude vadit, když vám položíme pár otázek.
- O čem? - Jde o to vloupání.
- Vloupání? - O patro níže.
- Jo jasně. - Můžeme dál?
Jen jsem slyšel ja křičela o pomoc - to je všechno.
Když jsem sešel dolů, už tam byli nějací lidé.
Tak jsem se tam nemotal, rozumíte, a jen jsem koukal co se děje.
Jakmile přijeli vaši kolegové, vrátil jsem se nahoru.
To bude všechno, myslím. Myslím že to pro vás nemá valnou cenu, co myslíte.
A vaši tři spolubydlící, ti něco neslyšeli?
Tady bydlí jen dva další lidé.
- Dva? - Kdo vám řekl že tu jsme čtyři?
Pochopil jsme to tak že tu žijí čtyři lidé. Ne odjakživa, ale v tuto chvíli ano.
Ne, tři. Kdo vám řekl že tu jsme čtyři?
Podivné. To je bída když dostáváme takové zavádějící informace.
Vážně tu bydlíte jen tři?
- Jste si jist? - Samozřejmě, že jsem.
Kdo vám řekl že tu jsme čtyři?
Poznamenej si to, Mitchelli. Pouze tři, ne čtyři. Zapiš to.
Můžeš použít čísla nebo slova. Mně je to jedno.
- Co sis zapsal? - Oboje pane.
Výtečně.
DC Mitchell je vycházející hvězda, pane Stevensi.
Pod mým dohledem, bude rozhodně dělat pokroky.
- Samozřejmě. - Doufám.
- Můžeš počkat v hale? - Počkám.
Kdyby to znělo jako by mě zabíjel, zavolej policii a všechno jim řekni.
Vlastně by jsi mohla říct že to byl hlavně jeho nápad.
To je důležité. Nepotřebuju zemřít nepochopen.
- Alexi. - Co?
Ať jsi chytrej jakkoliv, možná by jsi potřeboval malou pomoc.
Davide, to co teď udělám je to, že pomalu otevřu tenhle zámek a pomalu půjdu nahoru.
A to co je velmi důležité je, aby jsi zůstal úplně klidný. OK?
Alexi?
Všechno je v pořádku. To byl jen holub.
Sakra, ony tu nejsou.
Řekni mu, ať se podívá po penězích.
Najdi peníze.
Žádné starosti. To je to co tu opravdu dělám.
Nejsou tady. On je snad sežral.
Hledal jsi mne?
Jo, hledal jsem tě.
A proč? Co jsi mi chtěl? Peníze? Byly to ony?
Jen jsme si s tebou chtěli promluvit.
A kdo ještě si se mnou chtěl promluvit? Možná jste si mysleli že už mne sebrali.
- Kdo? - Vaši kamarádi.
Nevím o čem to proboha mluvíš.
On nic neví, Davide.
Možná že ne.
Mluvím o policii.
Myslím, že by jsi měla jít do práce.
S takovýmhle obličejem?
Alexi, editor s tebou chce mluvit.
- Promiň. - Je za co.
Možná by jsme mohli ještě všechno srovnat.
Alespoň bychom to mohli zkusit.
Tří těla. Rozložená. Znetvořená tak že se nedají identifikovat.
- Nic o tom nevím. - Samozřejmě, ani nemůžeš.
Kdyby jsi o tom něco věděl, neposílal bych tě tam aby jsi něco vyčuchal.
- Vyčuchal? - Tak. Je to tvůj případ, chlapče.
Vyčuchat?
Kriste.
Ach!
V pořádku. Tedy fakta týkající se dnešního objevu, která můžeme uvolnit pro veřejnos jsou následující.
Včera večer, lesní dělníci narazili na pozůstatky jednoho těla...
..v hrobě, který byl vykopán teprve nedávno.
Další výkopy odhalily druhý, hlubší hrob s pozůstatky dvou těl.
- Je to masový vrah? - Jak budou pozůstatky identifikovány?
- Je známý nějaký motiv? - Je pravda že jeden z nich byl stažen z kůže?
Ne zcela.
Dobrá, dobrá. Část pokožky byla opravdu "odstraněna".
A bylo by lepší kdyby jste si to zatím nechali pro sebe. Těla nemají ruce, chodidla ani zuby.
Tvář byla zcela rozbita, ano,...
..a kůže byla odstraněna z jednoho z těl.
Jakmile budou těla vyzvednuta,...
..uděláme všechno abychom zjistili způsob smrti a dobu pohřbu,...
..stejně tak jako identifikaci, o čemž budete samozřejmě informováni,...
..ale až poté, pokud to půjde, budou informováni pozůstalí.
- Jste OK? - Jo, samozřejmě.
Proč bychom neměli být?
- Nevím. jen jsem si myslel... - Jen jsme si rovnali naše představy.
- Raději by jste si měli něco přečíst. - My už to víme.
Bylo to v televizi.
Samozřejmě, ale tisk vám podává daleko jasnější...
Sakra, sklapni, Alexi.
Nebylo to dost hluboké. říkla jsem ti, že to není dost hluboké a ty jsi mne neposlouchal.
Ale to teď není důležité.
Oni netuší kdo by to mohl být a nic je k nám nemůže přivést. Nic.
Jsem rád že jsi si jistý, Alexi.
Hned se cítím o poznání lépe.
- Mám se snad omlouvat? - To by nám taky hodně ulehčilo.
To je to co si myslím, že jsem říkal.
ššš. Stop.
Co tu děláš?
Je to kvůli mě a Davidovi.
- Skvělej pár, musím uznat. - Nesmíš se k němu takhle chovat.
Bez obav. Udělal bych to samé, ale myslím, že nejsem jeho typ.
- Zastavíš se někdy? - Ne.
Prohlížejte si jak dlouho potřebujete, paní doktorko.
Ne, nikdy jsem žádného z nich neviděla.
Podívejte se znovu, pokud chcete.
Promiňte, ale neznám je, opravdu.
- Máte dobrou paměť na tváře? - jako každej jinej.
Ale v práci musíte potkat mnoho lidí každý den. Noví lidé, nové tváře.
Ano.
Co se vám pamatuje lépe, jména nebo tváře?
Nemoci.
To je jako poznávat zločince podle jejich zločinů.
- Ano, myslím že ano. - Alespoň se to tak zdá.
- Prosím? - Vy jste souhlasila.
- To nebyla výzva pro diskuzi. - On se s vámi nechce dohadovat.
Jako poznávat zločince podle jejich činů.
Ne, nikdy jsem neviděl žádného z těcho mužů.
Podívejte se pořádně na první dva.
Ne, neznám je.
A když vám řeknu, že jejich auto parkuje před domem právě v tuto chvíli, překvapím vás?
Ano, samozřejmě.
Je to tak?
- Co? - Parkují tam?
Ne. Ne neparkují.
Jen jsem doufal, že vás překvapím.
- To se povedlo. - Všechno?
Ano.
- Nezlobte se že jsem vás připravil o čas. - To je v pořádku. Bez obav.
- Jedna věc. - Vaše hodinky.
- Jsou pravé?
Ne ne. Je to kopie. Mám je z Thajska. Bazarovky z výprodeje.
- Jasně. - V pořádku.
Víte co?. Pokud si vzpomenete na tyhle chlápky,...
..možná by jste mi mohl zavolat na tohle telefonní číslo.
Kdykoliv.
Neřekl jsem jim vůbec nic absolutně nic. Jsou ztracený.
Pokud najdou nějakého svědka, jakýkoliv důkaz nebo náznak, stejně jsou uplně v háji.
- Oni to vědí. - Oni se dozvědí všechno co chtějí vědět.
- Vědí to. - Tak? Oni to vědí.
Blbost? Neexistuje nic co by nás s těmi těly spojilo.
- Kromě těch peněz. - Má pravdu, Alexi. Oni to vědí.
Dělej.
Moje kancelář je zavřená.
život se přesto řítí dál směrem ke konci.
A v mezičase mi můžete nechat vzkaz, pokud je to vaše konečné rozhodnutí.
Davide? Zapoměl jsi mne vzbudit.
- Tak jdeme. - Ty a já?
Spolu.
Hej! Alexi! Komu jsi to volal teď uprostřed noci?
Pojď si sem s námi popovídat.
Tak co? Sexi linka, že jo?
Trojnásobně účtovaná, interaktivní fantazie? Staré zvyky umírají těžko.
- Volal jsem tvojí mámě. - Ty starej ďáble.
Tedy. Jak můžeš vidět odcházíme.
- Docela rána. - Promiň ale tak to prostě je.
- Bez obav. Budu vám posílat poštu. - Ne, vážně.
Promiň. Promiň, že tě tu nechávámě. Doufám, že si to nebereš osobně.
Ne, ne. Nech to bejt. Asi je to tak nejlepší.
Tak je vše nejlepší. Opravdu. Nechtěl bych aby jsi skončil na sedativech.
- V pohodě. - Myslím tím, že jsme prostě někdy nahoře a někdy dole.
Dobré časy, zlé časy.
Mohli bychom prokecat noc, ale my musíme jít. Že ano?
Jo.
- A ty se potřebuješ vyspat. - Ano.
Už mě nenapadá nic důležitého co by stálo za to probrat.
- A co vaše pošta. - Jsi moc hodný, že nám to nabízíš, ale...
A kam si myslíte, že půjdete?
Kam půjdeme?
Julie?
- Nevím. - Nebuď tak upjatá, lásko.
Ty přece letíš do Ria.
- Co? - Je to tak.
Rio de Janeiro, a sama.
Měla by jsi to vědět. Koupila sis tu zasranou letenku!
Viděl jsi jí?
Vsadil bych se, že ti jí neukázala, když tě poslala tam nahoru. Co ti říkala?
Rozdělíme si to spolu, ty a já, napůl.
A vsadím se, že ti řekla, že se na mne vykašlete.
- Tak to nebylo. - Nelži. Nezkoušej to na mě.
Koupil jsem jí já.
Co?
Koupil jsem tu letenku. Pro ní a pro mne. Byl to můj nápad.
Tvůj nápad. Jasně.
Jo, to sedí.
Tím myslím, že se k sobě krásně hodíte. To jsem poznal už hodně dávno.
- Alexi, zastav ho! - Ne nech ho jít. Jen ať si nechá všechno.
Julie, nech ho jít.
Odcházím.
Neměl jsi jí mlátit! Dělej si co chceš ale mlátit, to jsi jí teda fakt neměl!
Chceš to?
Ty hajzle!
Udělal jsi správnou věc.
Ale teď nemůžeš jít se mnou.
Haló, Inspektore.
Jistě. Věřím v přátelství.
Myslím že přátele potřebujeme.
Ale když jednoho dne zjistíš že už jim nemůžeš víc věřit,...
..co pak?
Co s tím?